Anterior în Zei Americani
Fii cu ochii în patru după odorul ei.
O păsărică mi-a spus că Shadow e pe drum.
Trebuie doar să ajung la Cairo.
Se pronunţă Kay-ro.
Kay-ro?
Am fost îndeajuns de străveche înainte de a sacrifica primul cal în onoarea ta.
Mă voi face auzită.
Mă întreb, dacă nu vei alege o tabără,
vei fi călcată în picioare de ambele?
Eu şi dna Moon avem o întâlnire cu vechiul meu prieten, Argus.
Argus Panoptes, omul cu toţi ochii.
Vreau să-l omori.
A jucat pentru ambele părţi
şi trebuie să-l scot din ecuaţie.
Moare şi moneda ţi se revitalizează.
Trăieşte pentru a-ţi vedea viitorul cu Shadow
în care ai investit aşa de multă credinţă necâştigată.
I-am spus Argus să-şi actualizeze centrul cu eoni în urmă!
Pune-ţi omul la treabă!
Oameni buni?
Nu contează.
Zei Americani
Ascultă.
Cunosc muzica lui Bach.
Ascultă.
Se întorsese dintr-o călătorie doar pentru a afla că soţia îi murise.
Bach deja pierduse trei copii.
Avea să mai piardă încă şapte.
Asta ilustrează amărăciune.
Şi totuşi...
Notele de fericire...
... îi zdrobesc propria regulă.
Le poţi auzi?
Aşa se roagă cei ca mine.
Cântă din nou.
Ciacona Partita pentru vioară în re minor
Asta e...
E minunat, ca Bach.
Tu ai compus-o?
Am creat motorul pentru ea.
Am tradus toate cantatele lui Bach într-o bază de date
apoi am scris un program care a segmentat notele
în obiecte digitale
cum intenţionase statistic Bach.
Dar tot ce a creat a fost mecanic, artificial.
Adevărata revelaţie a fost în încălcările programării pentru variaţiile predictibile.
I-am oferit permisiunea să violeze regulile.
Computerul a compus asta?
Da.
Compune şi mai mult acum.
Mă bucur că ai venit.
Nu.
Soţia mea, te va ucide.
Nu şi pe mine.
Lasă să-şi urmeze cursul.
Acum odihneşte-te.
Dă-i drumul.
Bună dimineaţa.
Ai dormit bine?
Poftim?
Am întrebat dacă ai dormit bine.
A fost...
Da, a fost bine.
Bun.
Ăsta e biroul unui legist?
Legiştii sunt o nominalizare politică pe aici.
Treaba lui e să abuzeze de cadavru.
Dacă nu zice nimic, semnează certificatul de deces.
Eu sunt ceea ce se cheamă un prosector.
Lucrez pentru examinatorul local.
Realizez autopsii şi salvez
mostre de ţesut pentru analize.
În plus, suntem o casă de pompe funebre,
servind în Cairo, Illinois, din 1863
când era un oraş prosper la intersecţia a două fluvii.
Ne putem duce şi mai în urmă, desigur,
însă doar odată cu Războiul De Secesiune ne-am găsit nişa.
Atunci am devenit casa funerară
pentru populaţia de culoare.
Înainte de asta, nimeni nu se considera coloraţi...
Străini poate, exotici şi bronzaţi, dar nu coloraţi.
E bizar când se referă la afro-americani.
Eu şi colegii mei nu ne-am considerat niciodată africani.
Eram poporul Nilului.
Şi apoi v-aţi stabilit într-un oraş numit Cairo?
Pare adecvat.
Cairo. Cairo ( Kay-ro).
A mai fost...
A mai fost altcineva aici?
Nu se află aici. Soţia.
Ştii unde e?
Nu.
Dle Ibis, te rog.
Sunt altfel când revin.
Ca orice experienţă de viaţă care serveşte pentru a forma,
moartea te schimbă.
Sunt sigur că soţia ta e încântătoare,
dar nu mai e aceeaşi.
Bun. Te-ai trezit!
Să apucăm ziua de fund
înainte de a-şi găsi alt partener?
Unde am mai sfârşi?
Ca imprimeurile florale pe un tapet.
Ce zi frumoasă pentru o plimbare cu maşina, Shadow.
Ai dormit bine?
Ţi-ai vindecat rănile? Cineva care să ţi le lingă?
Trebuie s-o găsesc pe Laura.
E pe aici pe undeva.
Pare bizar, dar percep asta.
Doar oamenii puteau concepe monogamia, o idee nefirească.
Bucură-te de viaţă, băiete.
Fute-o, întâmpin-o, nu exercita cumpătare sau ponderaţie
şi lasă trecutul unde îi e locul:
în trecut. Acum, spre St. Louis.
Ce-i în St. Louis?
Oraş mare, bani cu caru'.
Betty nu rulează cu fluturi şi whisky.
Banii sunt cel mai influent zeu din America.
De neatins, dar inventarul e constant.
De unde o ştii pe bunica?
O cunoşti pe Ida?
Cine-i Ida?
Mama mea.
Pari orăşeancă. Am crezut că te-a însoţit.
Nu.
- Nu. - Ca să vezi.
Nu vine aici.
Eşti aici să vizitezi locul?
Am venit pentru un bărbat numit Shadow.
Condoleanţe.
Sicriul ăsta e gol.
O au în spate.
Slujba e într-o zi, două.
Atunci la ce te rogi?
Reverendul Hutchins spune că tot ce există e o chestiune de idei.
Şi Dumnezeu e doar una.
Bunului reverend îi place teatrul.
O citează pe Beneatha.
Cine?
Beneatha se săturase ca Dumnezeu
să fie lăudat pentru tot ce a reuşit rasa umană
printr-un efort de neclintit.
Este fiica şi o atee din opera O ştafetă în Soare.
Inima unei femei n-ar trebui să fie într-atât de devotată lui Dumnezeu
încât să nu-şi poată auzi propriul adevăr.
Potrivit lui Maya Angelou,
inima unei femei
ar trebui într-adevăr să-i fie devotată lui Dumnezeu
pentru ca bărbaţii să-L caute,
doar pentru a o regăsi pe ea.
Credinţa mea e altfel.
Trebuie să fie, la felul cum fundul tău se duce înainte şi înapoi
pe câmpul de bătălie.
Încolo, dincoace şi peste tot
în toiul războiului.
De parcă n-ai avea nici cea mai mică grijă.
Nu trebuie să te temi de mine.
Lui World i-ar fi fost mai uşor să mă convingă să mă alătur
dacă n-ar fi ucis-o pe Zoria.
Asigură-te că Wednesday înţelege.
Aşadar, cutreieri în lung şi-n lat şi intervii în numele iubirii?
Ai prefera să mă ascund şi să aştept
până lucrurile sunt după bunul tău plac?
Trebuie să iau în considerare
toate avantajele şi dezavantajele
înainte de a-ţi putea răspunde sincer.
Vă cunoaşteţi?
Da.
În sens biblic.
Eşti agitat.
Normal că sunt.
Eu am nevoie de tine.
Tu ai nevoie de mine.
Ai fost de faţă când Media a murit?
Nu fi aşa agresiv de obtuză.
Nu a murit.
S-a schimbat în tine.
Încă o simt în mine.
Mă întreb dacă următoarea mea versiune o să mă simtă pe mine în ea?
Şi următoarea ne va simţi pe toate?
Nu te pune pe gânduri?
Ştii...
Cunoşti deosebirea dintre oameni şi animale?
Oamenii ştiu că vor muri într-o zi.
Şi se rog vechilor zei să nu se întâmple.
Dar animalele sunt ignorante.
Nu înţeleg.
Idee e că Media nu e un om sau un animal.
Ea, spre deosebire de tine, a înţeles că e o zeiţă.
Sper că ştii de ce te-am convocat.
Din pricina lui Argus. E un regres, cu siguranţă.
Nu!
Nu.
Gata cu scuzele.
Războiul e câştigat...
... cu ce?
- Cu informaţiile. - Exact.
Ştii ce înglobează asta?
Rătăcire.
Asta e incapacitatea de a vedea.
Poţi te rog...
... să-mi redai văzul?
Am un plan, o reţea nou-nouţă.
Am un plan!
Am o reţea care va fi mai rapidă decât Argus.
Am un tip în Silicon Valley care mi-e dator.
Va fi o îmbunătăţire. Ai încredere în mine!
N-aş recomanda să plăteşti cu aia.
M-ai pus pe gânduri.
În 1933, Roosvelt a scos Statele Unite din sistemul standardului de aur, nu?
Şi?
Nu poţi să intri într-o bancă şi să răscumperi bani cu aur sau argint.
Ai spus că banii sunt cel mai puternic zeu din America.
Dar banii nu valorează nimic.
Am o bucată de hârtie, da?
Dar îmi doresc solniţa.
Solniţa e la tine, dar eşti dispus să-mi iei bancnota
pentru solniţă.
De ce ai face asta?
Deoarece...
nu o o bucată de hârtie; e o poveste.
Care ţi s-a repetat la nesfârşit.
Ţi s-a întipărit că asta valorează ceva.
E important.
Indiferent de naţie, cultură sau religie.
Întreaga lume iubeşte... banii.
Cea mai măreaţă poveste spusă vreodată.
Zeul Banilor.
Îl atragem de partea noastră, dl World va fi egal cu zero.
Grimnir. Ce vrei?
O ceaşcă de cafea ar prinde bine.
Nu lucrezi în Wisconsin?
Sunt în toate locaţiile Motel America.
Antreprenorialul nu e simplu.
Mama-ji şi adepţii ei deţin mai mult de jumătate din motelurile din America.
Nu reuşim asta stând degeaba
sau înşelând ca el.
Ai senzaţia că ţara a fost nerăbdătoare să-şi înmâneze banii
maselor obosite, sărace şi împilate?
Ne zbatem pentru orice bucăţică.
Adori asta.
Triumful tresaltă inima,
şi banii prind bine la buzunar.
Dar îţi lipsesc adevăratele bătălii, nu-i aşa, Kali?
Ţipetele şi gemetele.
Îmi amintesc ziua când l-ai răpus pe demonul Raktabija.
Singura răsuflare în acea zi a fost adierea vântului
suflând din iarba îmbibată cu sânge.
Au fost vremuri bune, nu?
O să-ţi aducă moartea.
Ştii asta, nu?
Ce-a spus?
Bun venit. Vă rugăm scanaţi-vă degetele.
EŞTI PE ATÂT DE BUN PE CÂT E SUCCESUL ANTERIOR
Mănâncă o pungă cu pule uriaşe.
AR FI BINE SĂ REUŞEŞTI
Cui e teamă de dl World? Ţie!
Ar fi bine să reuşeşti
Te...
... urăsc aşa de mult.
Bună, prietene.
M-am gândit că o să ne revedem.
Ai venit să-mi arăţi ceva nou?
E vremea să intrăm din nou în joc.
500.000 mg.
Mărire a splinei.
Maiestate.
Salutări, Thot.
Sunteţi la fel de adorabilă ca dintotdeauna.
Mincinosule.
Patria asta n-a fost blândă cu mine.
Sunteţi la fel de perfectă şi plină de viaţă ca Eufratul.
Sora ta.
A trecut prea mult.
Terminaşi?
Fiindcă mă plictisesc urmărind rahatul ăsta.
De ce ne ciondănim, Anansi?
Ne cunoaştem din pruncie.
Ar trebui să fim de aceeaşi parte.
Am crezut că am fost.
Nu?
Gata, Anansi.
Maiestatea Sa e una dintre noi.
O supravieţuitoare.
Păsăroi bătrân şi afurisit.
De ce mama dracu nu ai venit în carusel?
Eu aleg pacea.
Egiptenii spuneau tâlcuri despre cartea sacră a lui Thot,
ce conţine secretele zeilor
şi descătuşează nenorociri, durere şi suferinţă,
oricărui care o citeşte.
Şi îngăduie o imagine de ansamblu din perspectiva păsăroiului, subsemnatului...
celui care o transcrie.
Sunt străvechi şi am văzut multe lucruri ca şi tine.
De ce aduci această...
... furie în casa mea?
Ai observat că peregrinările îţi fac mintea să lucreze precum fulgerul,
precum un tren care se deplasează pe şine?
Doar că nu ştii unde căcat se îndreaptă.
Şi, dintr-o dată, pleosc...
o idee se cacă în capul tău.
Şi tu ai impresia că rahatul ăla miroase bine.
Pacea e o noţiune frumoasă dar de rahat.
Doar o zeiţă poate încununa prăpădirea unui zeu.
Aşa că ajută-mă să înţeleg ce au de oferit zeii noi
şi ce au luat.
Setea ta de răzbunare nu ne inspiră încrederea, ci doar curiozitatea.
Eu nu sunt un zeu
în sensul în care pot să tolerez exploatarea,
opresiunea şi oprimarea.
Adepţii mei ştiu că libertatea vine cu un preţ.
Ştiu că cea mai potentă armă pentru asupritor
este mintea celui oprimat.
Ştiu că sclavia nu e o condiţie.
E un cult.
Traficul de persoane e un cult.
Sclavia a primit o schimbare de imagine de exemplu, afurisita de mişcare Alt Right.
Şi... ţac.
Altul a dispărut.
La fiecare 30 de secunde,
altă refugiată ciocolatie, cu pielea de caramel, asiatică, mulatră,
rasă mixtă,
cu melanină în piele e răpită.
La fiecare... treizeci de... secunde.
Şi ca să fie şi mai rău,
aceşti noi stăpâni de plantaţie au clădit o reţea
să ne ducă copiii din şcoli la închisoare
mai repede decât o rană poate sângera.
Cei băftoşi ajung de la şcoală în NFL,
unde nici nu-i lasă pe negrotei să ia atitudine.
Au fost programaţi de la naştere
cu opţiuni alimentare de rahat,
apă contaminată, violenţă armată, brutalitatea poliţiei,
şi traumă după traumă.
Sindromul posttraumatic? Zero terapie.
Copii dispăruţi? Nicio alertă de răpire.
De unul singur?
Vulnerabili.
Ţac.
Încă unul a dispărut.
Te-am auzit, frate.
Şi îi aud şi pe ei.
Aud fiecare voce,
şi notez fiecare nume.
Am trăit îndeajuns să ştim că aceste nenorociri sunt atemporale.
Suferinţa nu e sacră.
Şi legea morală e finală.
Mai curând sau mai târziu toţi vin în faţa mea.
Poate că războiul nu este soluţia.
Maiestate.
Lumea presupune că albii sunt buni din naştere.
Şi când o nenorocire apare,
e o persoană bună făcând un lucru rău.
Presupun că negri...
sunt răi din naştere,
şi când ceva bun se întâmplă,
e doar o chestiune de timp până adevărata natură
iese la suprafaţă.
Cât ne mai permitem să aşteptăm?
Tu ţii evidenţa,
socotind anii pentru scribii care notează istoria umană.
Vezi vreun progres?
Sunt trei zei africani în această încăpere,
şi doi vor să exercite moderaţia,
şi să permită asuprirea în timp ce vă culcaţi în puf!
Războiul ne înconjoară!
O bătrânică albă a crăpat.
Wednesday o răzbună pe Zoria Vecherniaia,
dar dacă era o bătrânică neagră,
ca sufletul amărât de aici,
ciocanul lui Czernobog...
... nu s-ar fi legănat.
Vorbele tale mă mişcă, Anansi.
Vezi prin mine.
Tu şi Ibis o vedeţi pe zeiţă,
pe regină.
Aceşti bărbaţi din faţa mea privesc direct prin mine.
Această ţară ne-a pricinuit lucruri.
Noi ne-am învoit asta.
Şi ce propui?
Propun să închinăm un pahar.
Un rege are nevoie de o regină.
Moartea lui Argus a lăsat o oportunitate.
Argus era o relicvă,
stafidit, necrotic,
o grămadă organică de redundanţe.
Camere cu circuit închis, zău?
La naiba cu rahatul ăla!
Am născocit un microcip încastrat în coltan
în roz şi s-au îngrămădit cu milioanele.
Milioane!
Pentru a susţine emiţătoarele, pentru a oferi locaţiile,
conturi bancare,
recunoaştere facială!
Un catalog nesfârşit a oricărui aspect,
a fiecărei amprente dentare, a fiecărui fir nazal.
Al fiecărui secret.
A fiecărei şoapte pe care o credeau secretă.
Dar divaghez.
Motivul pentru care sunt aici...
e asta.
Argus avea mulţi ochi.
Dar...
Am oferit din sângele meu discipolilor
şi mi-au răsplătit
favoarea la puterea a zecea.
Şi acum?
Ochii sunt...
Ai priceput?
Înţeleseşi?
Comprende?
Era şi timpul.
Acum ce mai pui la cale?
Lucrul pentru care am venit.
Bomboane?
Da. Aş vrea un lingou de aur şi nişte pepite.
Credit sau debit?
- Credit. - Numele?
Odin. Tatăl Tuturor. Întotdeauna mi-am plătit datoriile.
Numele tău?
E doar asistentul meu.
Shadow Moon.
Nu-i nicio însemnare pe numele Shadow Moon.
Nu ăsta e numele lui de pe certificatul de naştere.
Nu-i nicio însemnare pe numele Shadow Moon.
Niciun debit, niciun credit.
Nici măcar un credit auto?
Eşti un ciudat în afara sistemului?
N-am avut nevoie. Laura le-a făcut pe toate.
Ştii cât de mult urăşte Bani asta?
Acces respins.
Nu e relevant. Nu caută o audienţă.
E doar ajutorul.
Acces respins.
"Eu sunt Învierea şi Viaţa. Cine crede în Mine, chiar dacă ar fi murit, va trăi."
Ce îţi oferă El?
Iisus?
Fie mă rog sau alerg 8 km.
Şi nu mai pot alerga, mi-am distrus piciorul în Liga A, aşa că...
Mă linişteşte.
Un zeu ar trebui să ofere mai mult decât asta.
O face.
Simţul comunitar.
Simţindu-te că există o justificare.
Încă sunt nervoasă pentru picior,
dar dacă nu aş fi dat-o în bară,
probabil aş fi la colegiu,
şi în schimb am fost aici cu bunica cât a fost bolnavă, deci...
poate a fost menit să fie.
Şi poate nu trebuie să fiu supărată din pricina asta.
Bunica se ruga pentru răbdare:
Doamne, ca Iov,
vreau să fiu răbdătoare."
Iov era bogat.
Domnul ei i-a dat avere?
Suntem la naiba-n praznic!
Nu cred că norocul are adresa ei.
Săptămâna trecută, citeam un blog.
În America, femeile afroamericane fac 60 de cenţi
la un dolar făcut de un bărbat alb,
şi bunica comenta: "În Cairo, scumpo,
avem baftă dacă avem 2 cenţi să-i agonisim,
şi chiar dacă avem un buzunar plin cu monede,
nu înseamnă că banii
ne garantează un cearceaf
şi că o să dormim liniştite."
Şi apoi a izbucnit în râs.
Era în stare gravă, însă râdea mereu.
Nu lăsa mânia sau invidia s-o conducă.
Se ducea la biserică, vorbea cu oamenii.
M-a îngrijit pe mine şi Jamarr când ceilalţi nu ne doreau.
Era mulţumită.
Iisus nu a fost aşa.
A fost un rebel, un perturbator.
Se spune că s-a sacrificat pentru omenire, dar nu este adevărat.
A murit fiindcă i-a mâniat pe cei care deţineau puterea.
A refuzat să fie intimidat...
controlat.
Şi acum uite ce putere stăpâneşte,
adularea ce o cunoaşte.
Dăduse El peste ceva.
Eu sunt Ruby.
Ruby Goodchild.
Mă bucur să te cunosc, Ruby.
Shadow, nu vrei să cumperi nişte afurisite de bomboane?
Mă vezi încercând?
Priveşte-le.
N-o să-mi vândă bomboane!
Ei bine, Mama-ji s-ar putea să te ucidă. Vrea să mă căsăpească pe mine.
La naiba cu asta.
De ce eu?
Nu asta din nou.
Ba da. Fii sincer.
Dintr-o toană.
De ce nu-mi dai un răspuns onest?
Haide.
- Chiar vrei să ştii? - Da.
Chiar vrei să ştii de ce te-am ales?
Doar spune-mi.
Te-am ales deoarece aveam nevoie de cineva care a pierdut totul.
Să nu aibă la ce să se întoarcă. Nimeni care să-i lipsească
sau să-i pese dacă trăieşte sau moare.
Ăsta e motivul, deoarece nu însemni
absolut nimic pentru nicio fiinţă vie.
Sau pentru vreuna moartă din câte ştiu eu.
Nu contezi, nu valorezi nimic în lumea asta sau în următoarea.
Fericit?
La naiba.
Bun.
Am încercat să pun totul cap la cap.
Totul, de când ne-am întâlnit.
Cum merge?
Rotiţa de hamster din creieraş
i-a dat de cap?
Ei bine...
singurul lucru ce are vreun sens,
singura explicaţie care se potriveşte, e...
Că sunt important pentru tine.
Nu cunosc motivul.
Nu vrei să aflu de ce, dar...
ai nevoie de mine,
nu-i aşa?
Îţi ofer viitorul pe un căcat de platou.
Va trebui să tai bucata asta imediat,
şi să pui ceva în plus.
Arată-mi.
N-am văzut niciodată un zeu
pledându-şi mai eficient propria sa uzură morală.
Ce căcat cauţi tu aici?
Haide.
Omul aşteaptă.
Arată-i.
Nu vrei?
Atunci permite-mi mie.
Bună, prietene.
Am fost...
singurul tău prieten.
Muist izolat.
Te-am adus în prezenţa zeilor.
Pare că te-a uitat.
O mare greşeală.
Să mă fut!
Vrei să cumperi nişte bomboane?
Nu este imperativă achiziţia.
Am retras un zeu astăzi.
Acces permis.
L-ai omorât pe Argus.
Şi tu ai ucis-o pe Zoria.
Îmi pare rău pentru Zoria.
Dar când loveşti cu fulger, aşteaptă-te la consecinţe.
Pune-te cu oamenii mei, aşteaptă-te la urmări disproporţionate.
Ţi-ai recuperat omul.
E o chestiune de principiu.
Alo?
E cineva?
Aş vrea să lichidez.
Ai remarcat transformările?
Nu se mai intenţionează în termeni de palpabil. Nu mai e monetar sau aurifer.
Sunt zerouri şi unu, digitalizaţi şi codificaţi,
transferaţi prin cabluri de fibră optică la viteza luminii
la conturi în bănci fără nicio adresă fizică.
Zeul Banilor adoră profitul.
Şi războiul e întotdeauna profitabil.
Mişcă oamenii mai mult decât orice.
Le insuflă înflăcărarea, ceva de care tu nu ai putea avea habar.
Cu cât devin mai înflăcăraţi, cu atât îî face să cheltuiască.
Ştii asta, Bani.
Te afli la bifurcarea a două răspântii,
aşteptând o salvare care nu va sosi niciodată.
Stirpea ta nu moare; sunt deja morţi.
Îndeajuns.
Sunt onorat să am jucătorii cei mari în şahul zeilor implorându-mă.
Dar banii nu fac investiţii emoţionale
nici nu investesc în entităţi emoţionale.
Prea multe riscuri.
Prea puţine oportunităţi.
Ai putea să-ţi protejezi investiţiile.
Nu vă aşteaptă niciun târg azi, domnilor.
Banii stă unde îi e locul.
E oportun.
Ce risipă de capital.
O să câştig războiul. Oamenii mă preferă pe mine.
Prefer să inspir teamă.
Nu-ţi sunt duşman.